Af 291 Hove kirke – Nye skader på nylig restaurert veggdekor – Undersøkelse av skadebildet. Vik kommune i Sogn og Fjordane
Report
Permanent lenke
http://hdl.handle.net/11250/2583585Utgivelsesdato
2017-11Metadata
Vis full innførselSamlinger
- NIKU Oppdragsrapport [493]
Sammendrag
Hove kirke er en steinkirke fra middelalderen som eies av Staten og forvaltes av Fortidsminneforeningen. I kirken er det bevart en helhetlig dekor fra 1880-årene, utført i regi av Peter Andreas Blix. Dekoren ble sist restaurert i årene 2005-2009 av Årseth og Myrvoll, men etter bare noen få år ble det observert store skader på den nyrestaurerte limfargedekoren. Riksantikvaren ønsket i den forbindelse at NIKU utfører et prosjekt som undersøker skadebildet. Formålet med prosjektet var å undersøke årsakene til den lokale nedbrytningen av den nylig utførte restaureringen som skal danne beslutningsgrunnlag for å finne en løsning for en ny og varig restaurering. NIKU har dokumentert dagens skadebilde, gjort arkivstudier for å forstå skadeutviklingen, undersøkt visuelt utvendig murverk og konstruksjon for å identifisere mulige vannlekkasjer, gjort klimamålinger i kirken, samt overflatetemperatur på innvendige vegger over en periode på et år og innhentet offisielle klimadata for området, for å finne ut hvordan uteklimaet påvirket inneklimaet. Videre ble ulike pusser analysert for materialbruk og saltinnhold. Skadeårsaken anses primært å skyldes oppstigende grunnfukt og utilstrekkelig håndtering av overflatevann, og har sammenheng med omfanget sement i konstruksjonene. NIKU anbefaler at utvendige sementfuger fjernes og erstattes med mørtel tilsvarende murmørteltype lenger inn i konstruksjonen. Takrenner og nedløp etterses og drenering sjekkes. Utbedring av dekoren bør ideelt ikke settes i gang før man vet at tiltakene har gitt resultat og problematikken med oppstigende fukt anses å være under kontroll. Selv etter fjerning av sementfuger og eventuell forbedring av dreneringen vil konstruksjonen kunne bruke flere år på å tørke ut. Man må derfor vurdere om man skal innstille seg på en jevnlig utbedring av tapt dekor. Eventuelt kan man på lang sikt diskutere om bruk av mer holdbare bindemiddel, for eksempel silikatmaling, kan være en løsning, om enn ikke antikvarisk optimalt.